Новото животно се огледа наоколо
и веднага си избра място до най-мързеливото и алчно животно в конюшнята.
Господарят го видял, сложил му ярема и го завел обратно до търговеца.
Вече сме я чували тази. - Да не би да си е изгубила поуката?
Имам предвид, че преди малко ни я разказваше по патя за кладенеца.
Кой си ти?
Не знам.
:::СТАРГЕЙТ SG-1::: Сезон 7, Епизод 1
ПАДНАЛИЯ
Разбрах.
Разбрах. Тийл'к! Тийл'к!
Разбрах.
Извинявай, Тайлър.
Сайлър. Главен сержант Сайлър.
Трети етаж, моля.
Не е "изгубения град".
Има разлика в значението в Асгардските преводи на ранния древен език.
Извинете ме. Пазете се, пазете се.
Хей, къде е м-р Картър?
В офиса на Хамънд е.
Според Ток'ра,
Анубис обединява войските на останалите системни лордове.
Разбрах.
Надявам се не е заразно. - Ха, ха.
Изгубеният град.
На плочата. - Намерил си го?
Да, само дето не е "изгубения град". Никога не ми е звучало правилно.
Плочата е написана на езика на древните. Как биха могли да изгубят собствения си град?
И защо е наречен "изгубения град"? Щяха да си го нарекат с името му.
Г-н Куин... - Градът на изгубените е.
Имаш ли адрес? - Споменава се нещо,
в някои преводи на д-р Джаксън,
за град на Древните наречен Вис Убан, в който пламнала епидемия.
Той е бил най-почитания град във владенията на Древните.
Все още се е строял когато е пламнала епидемията.
Две думи: Старгейт адрес.
Преди четири години, когато знанията на Древните беше свалено в ума на полк. О'Нийл
той записа много нови адреси в компютъра на Старгейт командването.
Колко адреса е сложил там?
Изпращахме сонди и ги записвахме.
Всяка подходяща планета се записваше в списъка с мисиите.
На колко са изпратени сонди? - На по-малко от една четвърт от тях.
Мислите ли, че ги е записал безразборно, или има някакъв ред?
Да, предполагам, че има.
Ако Вис Убан не е бил завършен когато цивилизацията на Древните се е изгубила...
Казвате, че градът, който търсим е последния в списъка.
Досега я карахме последователно от първата към последната, нали?
Изпратете сонда. - Да, сър.
Не става въпрос за обикновена настинка, Картър. Става дума за ЧУМА.
Сър, не носим защитни костюми всеки път когато минаваме през вратата.
Винаги е имало вероятност да бъдем изложени на нещо опасно.
Мястото се нарича "Градът на мъртвите". - Всъщност, "Градът на изгубените", сър.
Не по липса на способност за ориентиране.
Е, тези хора не изглеждат изгубени, нито умрели.
Не мисля, че това са Древните.
Имам предвид, че всичко е възможно, но...
те приличат на някакво номадско племе, което току що се е заселило тук.
Здравейте.
Ние сме пътници от планета наречена Земя.
Идвате от Чапа-ай? - Старгейт. Чапа-ай.
Той е Джаффа.
Не, ама играе такъв по телевизията
Това е Тийл'к. Вече не е съюзник с Гоа'улд. Той е приятел, както и ние.
Ние сме също пътници.
Това място не е нашия дом, но вече сме тук от известно време.
If you wish to lay claim... - No. No, no, nothing like that.
Искаме само възможност да научим повече за народа ви
и да огледаме доста добре тези руини.
Разчистихме района, сър.
Подсигурете защитен периметър. 50 метра радиус от Старгейт
Сър?
Те са пътници, като нас.
Казват, че са приятели.
Никой не може да е приятел ако не знаеш дали можеш да му се довериш.
Не съди за книгата по корицата й.
Враговете правят обещания за да ги нарушават.
И все пак честността е най-добрата политика.
Този, който има прекалено много приятели, няма нито един.
А.., обаче птиците от пера...
Тази история не ми е позната.
На каква поука ни учи?
Трябва да има нещо общо с обединяването, и сплотеността, и...
ако трябва да съм честен, не съм запознат толкова с подробностите.
Важното е, че не сме врагове. Дайте ни шанс да го докажем.
Полковник.
Намерихме някой сигурно ще искате да знаете кой.
Даниел?
Арром.
Арром? - Така го наричаме.
Означава "Голият".
Така го намерихме в гората, преди два месеца.
Изглежда, че не помни кой е.
Даниел?
Не се притеснявай. Аз съм, С...
Не ни ли разпознаваш, Даниел Джаксън?
Съжалявам.
Дори и мен?
Моля ви, оставете ме.
Аз съм Джак О'Нийл.
И, като изключим необикновената прилика, ти си Д-р Даниел Джаксън.
Тази палатка е единственото нещо, за което знам.
И тези хора, са единствените, които познавам.
не си спомням нищо, от преди да се събудя в гората.
Опитах се. Опитах се да си спомня кой съм бил.
Понякога си мисля, че се носи пред мен,
и всичко, което трябва да направя е да се протегна и да го сграбча.
Опитах... и изчезна.
Беше член на екипа ми, SG-1. Ти си мой приятел.
Миналата година, ти почина. - Мъртъв съм?
Очевидно не си. Беше нещо като умрял.
Всъщност, ти достигна по-високо равнище на съществуване.
Последния път когато те видях, ти ни помагаше срещу Анубис.
Анубис?
Да, нещо като самоуверен, избухлив, гаден тип.
Черно наметало, мазна кожа, малко страшничък.
Както и да е, очевидно, от тогава, си си възвърнал човешката форма някак си.
Всъщност, разбирам, че може да ти звучи малко необикновено.
Малко?
Защо съм тук? - Хей, защо всеки от нас е тук?
Честно казано, не знам. Но трябва да ми се довериш: ти си Даниел Джаксън.
Помисли от тази гледна точка. От всички планети в галактиката,
защо точно тази, ако не, за да те намерим тук?
Значи казваш,че някаква сила ме е оставила тук?
Не знам. Това беше от твоята компетентност.
Много благодаря. - Моля.
Джонас и Тийл'к помагат на SG-3 и 5 за подсигуряването на периметъра.
Помниш ли като ти казах, че все едно говориш на стена?
Знаем,че някой достигнал такова съществуване може да приеме човешка форма отново.
Мислиш ли, че също е искал за забрави всичко?
Може би памет му не може да се върне по собствено желание.
Може би е наказание за това, че се опита да ни помогне.
Той каза, че нарушава някой доста сериозни правила.
Е и? Какво?
Ще ни отнеме време да претърсим всичките руини.
Може да има оръжия или енергиен източник скрити къде ли не.
Междувременно, ще се опитаме да помогнем на Даниел да си спомни.. ако е възможно.
Чук. Ти си.
Може ли да вляза?
Разбира се.
Е.
Как каза, че ти е името?
Саманта Картър. Викаше ми Сам.
Да, е, както вече казах на Джим... - Опа, Джак.
Джак?
Да. Казах му.
Не разбирам, защо не искаш да разбереш всичко за себе си.
Искам.
И не искам.
Виждаш ли, защо пак частта с "не"... - Ами, ако не ми хареса кой съм бил?
Ако не искам да съм този човек?
Ако не мога да се реванширам за нещо, лошо което съм направил?
Трябва да призная, че не се бях сещала за това.
Виж, всички си мислехме, че в един момент сме те изгубили.
Това беше най-лошото нещо, което ми се е налагало да преживея някога.
Ти беше - ти си страхотен.
Един от най-загрижените, състрадателен...
Ти си човек, който би си дал живота за човек,който даже не познава.
Не звучи толкова зле.
Ако си имал едничък недостатък,
той е в това, че толкова много искаше да спасяваш хората, да им помагаш,
че преди да го направиш можеше да се разпаднеш.
Всъщност това звучи, доста трудно да живея съобразно това.
Това което знам е, че ако бях на твое място, щях определено да искам да те опозная...
Разбрах. - Ела обратно с нас.
Нека ти покажем кой беше, вместо само да ти казваме.
Ще си помисля.
OK.
Саманта Картър?
Да?
Имало ли е някога нещо... между нас?
Нас?
Не. Не, по този начин.
Бяхме много, много добри приятели.
OK.
Картър.
Шамда ми разказваше приказка за кучето и танцуващите маймуни.
Поуката е: външността може да заблуждава.
Разбрах.
Много добра приказка. Чудесно. Изпълнена с нюанси. Харесва ми.
Изпратихме UAV. - Руините са доста обширни.
Да. Ще ни отнеме седмици да претърсим това место както трябва.
Ами Даниел Джаксън? - Връща се у дома.
Добре дошъл отново, д-р Джаксън. - Благодаря. Благодаря ви много.
Не помните ли кои съм аз? - Не, изобщо.
Нито пък аз, сър.
Оттук.
Споменах ли, че ми дължиш 50 кинта?
Радвам се да ви кажа, сър, че е здрав, изключая една малка подробност.
Уау. Това е различно.
Сега позна ли ме?
Косата ти винаги ли е била така? - Как?
Няма значение.
Не е точно "вкъщи", но разопаковахме част от нещата ти.
Пазили сте всичко това дори и когато сте си мислели, че съм мъртъв?
За да бъда честен, изхвърлихме куп глупости.
Голяма част, от които ми изглеждаха доста ценни.
Аз... запазих част от твоите лични вещи там.
Познавам я. - Наистина ли?
Имам предвид, трябва, нали?
Да...
Коя е тя? Как се казва? - Ти ми кажи.
Извинете. Не се натрапвам нали? - Не.
Не мога да постигна келно'рийм както преди, откакто използвам третонин.
Е, това звучи сложно. - Наистина.
Влез.
Името й е Шаа'ре.
Да.
Никои не ми го е казал. Сам си го спомних.
Сънувах я и като се събудих, знаех името и.
Добри новини, Даниел Джаксън. - Да, мисля, че имам шанс.
Ако мога да си спомня име, има шанс всичко е тук вътре, нали?
Наистина.
Е, къде е тя?
Тя е мъртва.
Много я обичах.
Онова същество, Ома Десала, е много могъщо, нали?
Правилно. - Защо и е да го прави?
Ако тя искаше да забравя...
Често говореше за правилата, на които си бил подчинен по време на възвишеното ти съществуване.
Може би тя е трябвало да изтрие спомените ти по законите на останалите,
но, като твой приятел и наставник, тя е искала един ден да си ги възвърнеш.
Мислиш, че е измамила? Намерила е начин да заобиколи правилата?
Не си ли съгласен?
Разкажи ми повече за Анубис. Защо наруших правилата, за да се бия с него?
Не е разумно да си спомняш на своя глава?
Не. Трябва да знам защо ми се случва това.
Досега, мислим, че сме картографирали цялото пространство около руините.
Без лъскави оръжия, или нещо готино?
Досега извършихме само предварително изследване.
Съжалявам, че закъснях. Забравих в колко часа беше оперативката.
Малка шегичка. Работата с паметта.
Д-р Джаксън, оперативката е секретна.
Да, Джонас ми каза, но...
всички ми казвахте, че съм бил част от това, така, че...
Виж, не мога наистина да изтъкна добра причина. Само... чувствах, че трябва да съм тук.
Достатъчно добра причина.
И без това, на кого ще кажа? Не си спомням никой, нали?
Хубава шегичка. - Мерси, Джим.
Ох, е, има доста надписи,
на най-стария диалект на езика на Древните, които тепърва ще се превеждат.
Но досега не сме открили следи от някакви оръжия или енергийни източници.
Оригиналното име на града, Вис Убан, се превежда "място на огромна мощ",
но това не означава, че ще намерим средства, с които да победим Анубис там.
Няма?.
Не е Изгубения град. - От къде знаеш?
Защото Джонас е превел "лакун" като "на изгубените".
Но това е... - Грешното място.
Но преводите във вашите бележки... - Също грешни. Бях много далеч.
От къде знаеш? - Не знам. Знам какво пише на плочата.
Как?
Не знам. Само я погледнах и разбрах.
Да не би да казваш, че Древните наистина са си изгубили града?
Не, не са го изгубили. Направили са го "изгубен"... за хора, които се опитват да го намерят.
Предполагам, че са го скрили
и са премахнали всички напътствия към него от написаната история.
Е...
Изгубеният Град е... все още изгубен.
Доста съм сигурен.
Каза ми да дам на Анубис това око.
Според нашите съюзници, Анубис бързо покорява другите системни лордове.
Скоро ще властва над галактиката.
Направих го защото каза, че ще му наритаме задника с това, което намерим в Изгубения град.
Ако това съм казал, тогава се надявам да е вярно, но...
Виж, всичко което знам, е че мястото което претърсвате не е града.
Ами тогава къде е?
Не казах ли преди малко "всичко което знам"?
Всички да се обърнат.
Не искам свидетели.
Да?
Хей.
Извинявай, че те притеснявам.
Изобщо. Само... четях за нас, всъщност.
Каза, че Анубис бил наполовина възвишен,
че Древните се опитали да го върнат обратно към нашето ниво на съществуване, но не успели
и сега той е заклещен някъде по средата.
И аз така разбрах.
Анубис не знае всичко за Древните нали?
Или до сега щеше да е намерил Изгубения град. - Знам, че чета тази плоча, но...
Просто мисля на глас.
Ако Анубис случайно беше открил плочата,
няма да направи същата грешка като мен.
Не знам.
Но ако направим дубликат на плочата, да променим това което пише...
Защо?
Както знаете, имахме имахме малко успех в използването на накуадрия
да захраним хипер-пространствения генератор на F-302 за известно време.
Както и да е, ако изчисленията ни са верни,
смятаме, че кратък, контролиран взрив ще изпрати F-302 в хипер-пространството
така, че да заобиколи щитовете на кораба-майка.
Ами ако изчисленията са грешни?
302-ката ще се вреже в кораба-майка напълно - или по-лошо, ще се появи вътре.
Но, да не го обсъждаме още. - Разбира се. Да не се вживяваме.
Според разузнаването на Ток'ра,
енергийното ядро на новото оръжие на Анубис
трябва да се охлажда от вентилационна шахта на повърхността на кораба.
Ако това може да се унищожи точно когато оръжието се подготвя,
кристалите ще прегреят и ще се унищожат.
Къде точно е тази шахта?
Както добре знае полк. О'Нийл, не знаем точно къде е.
Нашият агент при Анубис не можа да се качи на кораба
и знае много малко за това как работи.
Компютърната система на Анубис използва сложен шифър на най-стария познат диалект на Древните.
Не можахме да ги преведем.
Джонас и Даниел ще се промъкнат на борда и ще влязат в компютъра.
Разработихме радиоактивен изотоп,
който ще им помогне да се движат свободно, без да бъдат засечени от сензорите, за 8 часа.
Те ще декодират и предадат местоположението на мишената на мен и полк. О'Нийл,
Кой ще пилотира F-302.
Няма проблем, нали? - Хей, звучи ми лесно.
Добре. Кораба на Анубис е разрушен, и всички ние оставаме живи.
И пак, както знае полк. О'Нийл, смятаме, че
като елиминираме ядрото на главното оръжие на кораба
няма да унищожим целия кораб.
Защитите и помощните оръжия ще останат непокътнати.
Защо да не се вживеем в това за минутка?
Целта ни е да извадим от строя най-новото оръжие на Анубис.
То му дава предимство пред останалите кораби-майки на Гоа'улд.
Разбрахме от Тийл'к, че Йу ще докара флотата на системните лордове до Анубис
след като успеем.
OK. Всички, които мислят, че това е откачена идея, да си вдигнат ръката.
Хайде де, бъдете честни. Да вървим. Закарайте ги там.
Дръжте си ръцете горе хора, защото следващия въпрос е:
Кой ще свърши това?
Ще ни отнеме поне седмица да открием пак жителите на руините.
което ще ни даде време да направим импровизирано бягство
и да прекараме 302-то през вратата и да го сглобим наново.
И когато всичко е подготвено, Ток'ра ще поставят нашата фалшива плоча,
и, с малко късмет, ще примамим Анубис към планетата.
Да действаме.
виж, знам, че не бях най-позитивно настроения в стаята.
Всички знаем, че ще е много трудно, сър.
Големият ми проблем, е че всичко зависи от това да се доверим на Гоа'улд, да ни подкрепи.
Това е единствения ни шанс да се отървем от Анубис,
и Йу ни е помагал и преди.
Това което казвам, само за записа,
това е най-щурия план, който някога сме измисляли.
По-щур от закрепянето на активен Старгейт на X-302?
О, да.
По-щур от взривяването на слънце?
М...дам.
Вероятно той е прав.
Господарю, флотата е готова.
Аз ще кажа кога флотата е готова. - Разбира се, господарю.
Време в да ги преместим на позиция, от която да направим засада на Анубис,
както кажете, господарю.
Ако отново ми говориш, така че все едно съм глупак няма да поемеш още един дъх.
Да, господарю.
Преместете флотата на позиция.
Това е вашия син.
Да. - Чарли, нали?
Заради него ви познавам. Взехте първата мисия до Абидос, като си мислехте, че е самоубийствена.
Нещата се променят. - Да. Извинявам се.
Сигурен ли си, че си готов за това?
С изключение на това, което каза, не смятам, че щеше да го правиш, ако не смяташе, че си заслужава.
Явно не си спомняш всичко. Никога не си следвал заповедите ми.
Така ли?
Хей.
Може и да не си спомням всичко... Помня достатъчно.
Добре.
Сър, добре дошли в базовия лагер. - Благодаря, Майоре.
Трябва да призная, странно е да ви видя на мисия.
Това не е обичайна операция на друга планета, нали, Майоре?
Не, сър.
Какво е положението ни? - Готови сме, сър.
По-добре отивай към F-302. - Да, сър.
Сега разбрахме. Корабът на Анубис ще пристигне всеки момент.
Въздушен удар, тук е базата. Имате зелена светлина за излитане.
Мислех, че ще сме с червен водач.
Всички системи работят, сър.
Ох... база? Има още нещо.
Полковник, Майор...
Бог да е с вас.
Добре, така е по-добре.
Благодаря, сър.
Мерси, момчета. - Късмет.
Мамка му! Виж това. Огромно е!
Мисля, че знаят, че идваме, сър. Проследявам четири глайдера, пред нас, 400 километра.
Разширявам. Максимална тяга.
Насочвате се точно към тях. - Искам да видя колко струва това.
Мога да ви кажа точно, сър. - Друг път... може би... моля?
Изстрелвам 4 и 2.
Завъртам се обратно, ляво, 1,3 и 5.
Даниел, Джонас, атакуват ни. Трябва ни информацията.
Близо сме. - Не можем да ги удържаме вечно.
Чудесно. Имаме компания.
Господарю. - Закарайте флотата до Чодава.
Господарю, това е на другия край на галактиката. Ние сме на позиция за засада на Анубис...
Не оспорвай. Аз съм твоя бог.
Прави каквото ти казвам.
Не можеш. - Нямам избор.
Заведете хо в килия.
Ако не елиминираш Анубис, обричаш себе си и своя господар.
Трябва да правя това, което ми нареди моя бог.
Господарю.
Пехотинците ни потвърждават, че има база на хората на планетата.
Търсенето на града? - Няма енергийни източници.
Това ще ги задържи.
Още малко.
Това е. Вътре съм.
Това може да отнеме повече.
Не можеш ли да потърсиш по ключова дума?
Каква? "Ахил"?
Радвам се да видя, че паметта ти се връща, да не споменавам острия като бръснач разум.
Защо да не опитаме нещо като... "енергийно ядро проветряване"?
Това е, това е.
Джак, Сам, намерихме го. Предаваме ви данните.
Трябва да тръгваме, Картър.
Сър, имам информацията, но но трябва Анубис да пусне оръжието.
Въздушните, нямаме новини от Тийл'к. Флотата на Гоа'улдите много закъснява.
Видя ли? Имах проблем с този план.
Господарю, атакуващия кораб продължава да избягва нашите глайдери.
Изпратете още един ескадрон.
Не вярвам, че това което търсите е тук.
Съгласен съм. - Да се прицеля ли в базата им, господарю?
Не. Извикай обратно пехотинците.
Да, господарю.
Не мисля, че ще се върнем в стаята с пръстена по тоя път.
Какво е това? - Целят се в планетата.
База, Джонас е. Обадете се. - Давай.
Позицията ви е разкрита. Старгейт е под прицел.
Накуудата ще засили ефекта от взрива.
Разбрано. Евакуирайте всички.
Сега отиваме към него, нали?
Трябват ни корабите-майки на Гоа'улдите тук да довършат работата.
Сър, още четири глайдера се насочват насам. - Можем ли вече да тръгваме към него?
Активирам хипер-двигателя.
Удължавам, изправям.
По дяволите, беше на косъм.
Предавам информацията за мишената към терминала ви, сър.
Човешкия атакуващ кораб проби щитовете ни.
Свалете го.
Да се махаме. - Да.
Мишената е фиксирана. Изстрелвам 4 и 2.
Добро попадение, сър. - Е, благодаря, мадам.
Ядрото се претоварва. трябва да изключим оръжието.
Даниел, обади се. Чуваш ли ме?
Да. Все още съм на кораба.
Хей, поздравления. Уцели мишената. - Мерси. Беше забавно.
Ще изчакаме докато кораба на Анубис тръгне и ще се срещнем при Старгейт.
Може би имаме малък проблем.
Ще страдате ужасно много.
Да, представих си го. Въпреки това ме утешава факта
че успяхме да унищожим енергийния източник на твоето ново оръжие.
Не сте в позиция да се радвате.
Току-що унищожихме предимството ти пред Гоа'улд.
Бих казал, че тази причина е добра.
Достатъчно.
Няма да ви кажа нищо. - О, да, ще ни кажеш.
Превод и Субтитри: Bulagaria TEXT '2003